Хей, събуди се.
Намерих я във военната зона.
Няма име. Наричам я просто "ти". Ей, я да поздравиш.
Не можеш да правиш така с дете! - Гил, тя не е дете.
Тя е оръжие. - Оръжие?
Просто военна играчка.
Хубаво. Ще я взема аз.
Така ли? Радвам се да го чуя.
Вече се уговорих с армията.
Лайденшафтлич Военноморски флот
Настоявам да се видя с капитан Дитхард Бугенвилия.
Казах, че е невъзможно! - Въпросът ми е неотложен!
Престани вече!
Какво става? - Капитане! Моите извинения.
Момичето иска да се види с вас.
Стой настрана. Ако не ти се умира.
Какво правиш ти тук? - Капитане.
Оръжието винаги си остава оръжие, очевидно.
Капитане, кажете ми! Истината за майор Гилбърт!
Наистина ли е изчезнал по време на мисия?
Не знаеше ли?
Гилбърт вече е...
Лъжа е! Невъзможно е! Майорът е жив!
Защо говориш така? За него ти беше само играчка.
Една глупава емоционална кукла!
Как можеш да тъжиш?
Защо не й каза?! - Сега поне ще го приеме...
Идиот! Точно в най-неподходящия момент, естествено!
Изобщо не познаваш жените!
Трябва бързо да я намериш, веднага!
Да, знам това.
Млади господарю! А коя е тя?
Ще й помогнеш ли да се изкъпе и преоблече?
Какво да кажа на мадам? В момента тя е в Лайден.
Нищо не й казвай. Ще гледам момичето само за кратко.
Не се бой. Ела...
Стига, боли, боли! - Спри!
Господарю, преоблякох я, но тя постоянно се дърпа.
Така си е добре. Да иде в салона, след като се нахрани.
Моля.
Може да...
Настинеш. Трябва да се завиваш. Утре ще е студено.
Спри се! Недей! Не излизай навън!
Какво стана? - Простете, сър.
Търсеше ви навсякъде. Дори не се нахрани.
Няма да я взимаме на фронта. Твърде е нестабилна.
Защо опонираш? Заповедта идва отгоре.
На тренировките видя на какво е способна.
Добра е само в убиването и не умее почти нищо друго.
Просто я вземи.
Но... - Какво толкова ще стане?
Използвай това сираче, доколкото можеш.
Когато вече не е от полза, я оставяш там.
Не е готова... - Достатъчно!
Писна ми от лицемерието ти! Това е заповед. Свободен си.
Съюзническата армия на Гардарик напредва към Бочача.
Изградихме защитна линия около столицата на Бочача, Каприа,
затова се опитват да ни изтощят.
Ние имаме 30 000 срещу техните 60 000.
Държим се, но врагът е разположил оръдия.
Духът на войниците ни е нисък. Възможно е да ни пречупят.
Затова, майор Бугенвилия... - Сър.
Искам ти и хората ти да свалите оръдията.
Да, сър. Няма да ви разочаровам.
Ти ще останеш тук.
Ще чакаш да се върна. Разбра ли?
Майоре, готови сме. - Веднага идвам.
Майоре. Има пазачи.
Какво? Какво стана?!
Атакуват ни, атакуват ни! - Свържете се с централата!
Врагът атакува! - Още войници!
Сър, приближават ни!
Атака!
Да... Ти!
Майорът... Майорът тук ли е?
Майорът е вътре, нали така?
Господарят...
Гилбърт Бугенвилия.
Точно като името на майора.
Виолетки... Вайълет!
Не бъди предмет, стани тази, на която името подхожда.
Вайълет. - Разбра ли думите ми?
Майорът. Вайълет.
Точно така. Ти си Вайълет, а аз съм майорът.
Майорът.
Майоре, прочетох я.
Добре, сега ще се учиш да пишеш.
Майоре, докладът ми.
Много е добре. Отсега нататък
всеки ден ще се упражняваш така. Разбра ли?
Всеки ден ще представям доклад.
Не намерихме тялото му, но намерихме идентификационния номер.
Води се изчезнал.
Гилбърт вече е...
Денят на благодарността. Градът беше окупиран за три години,
но вече се възстановява.
Вайълет, ти постигна това.
Тук имат една традиция за празника.
Подаряват нещо на някого, на когото са благодарни.
Вайълет. Дали случайно не искаш нещо?
Да искам нещо? - Да, посочи ми поне едно.
Да, щом така заповядвате. - Това не е заповед.
Искам да ти покажа благодарността си.
Благодарност? - Да, заради битките...
Не... Хайде да се разходим.
Майоре.
Кое нещо трябва да поискам?
Ами...
Момичетата на твоите години обичат аксесоари.
Разбрано. Значи искам рокли и аксесоари.
Какво има? - В същия цвят е.
Има същия цвят като очите ви.
Когато го видях...
Почувствах...
Как ли се нарича това?
Не е ли красива брошка?
Красива ли? - Да.
Не съм чувала тази дума преди.
Близко ли е до "приятна"? - Може да се каже.
Наистина ли не искаш тази, която е като твоите очи?
Да, тази беше най-красивата.
Не знаех думите, затова никога не съм го казвала,
но очите ви бяха красиви от първия миг, когато ви видях.
Майоре.
Брошката. - Да, сър.
Благодаря ви.
Много ви благодаря.
Западен фронт Оберберг
Армията на Лайденшафтлич, щабът на фронтовата линия
Гардарик се отдръпват от западния бряг.
Дали ще се приберем до пролетта? - Ще се преборим заедно за това.
Гилбърт!
Мина доста време. - Подполковник Ходжинс.
Можеше и без това. - Напротив.
Ти си по-висшият.
Странно как това досадно отношение сега ми е приятно.
Дори и титлата не те е променила.
То е защото все ме пращат на места, където печелим без битки.
Семейството ти е важно по финансови причини.
Не бива да ги виниш, че те пазят.
Имам правото да не харесвам повишението.
Ами ти? Добре ли си?
Ядеш ли достатъчно? Трябва и да се наспиваш.
Това е шега, стой спокойна.
Малко по-голям е от мен, но учихме заедно.
Виждал съм я на тренировки. Защо още е с теб?
Нали точно тя сътвори онзи хаос в Каприа?
Носят се слухове, че е твое оръжие.
Трябва да й дадеш да прави друго.
Извинявай... - Вайълет.
Нямаше име, затова я кръстих.
Ще я използваш ли за Интенс?
Ако успеем там, врагът ще падне.
Вероятно ще е последната битка. - Да.
Знаеш ли, след войната смятам да напусна армията и да отворя компания.
Компания? - Смятам да наема и теб.
Не ми се нрави да работя за теб.
Тогава мога да приема Вайълет.
Знаеш ли... би било добра идея.
Напред!
Майоре. - Какво?
Още ли съм ви нужна? - За какво говориш?
Когато ме освободят, към подполковник Ходжинс ли ще ме числят?
Ще продължа ли да получавам вашите заповеди?
Не си направила нищо лошо.
Скоро влизаме в битка. После можем да обсъдим тези неща.
Ето го планът.
Главният щаб на врага се намира в Интенс, тук.
Обградени са от естествена стена, стръмни скали.
Ще бъде трудно да атакуваме фронтално.
Затова първо ще пратим артилерията.
Докато са заети ще минем през канализацията,
ще превземем катедралата и след това щаба.
След това ще изпратим сигнален огън,
за да сигнализираме на подкрепленията и приключваме.
Ясно ли е? - Тъй вярно!
Пет минути до стрелбата.
Добре, давай!
Артилерия, огън! - Огън!
Огън!
Свалете я!
Отряди, докладвайте!
Отряд 1 загубиха трима! - Отряд 2 няма поражения!
Отряди 3 и 4 загубиха половината си хора. Трябва ни помощ!
Добре. Отряди 1 и 2 да обезопасят периметъра
и да привлекат вражеските подкрепления.
Останалите от отряди 3 и 4 с мен към катедралата!
Напред! - Тъй вярно!
Огън!
Гилбърт, разчитаме на теб. - Огън!
Майоре!
Обградете ги!
Всички, напред!
Майоре?
Майоре? Майоре!
Превод: GFotaku